Nå kan du bruke SMS til å styre kontoene dine-
-fra hvor som helst.
Det kan du stole på.
Stol på oss. Sequoia Liberty.
-Ja, de høres like ut. -Det er samme sang.
Noen stjal sangen min og lagde reklame av den.
Og du har aldri spilt den på noen konsert?
Jeg har et lite studio i Alphabet City.
Jeg gjør alt der. Men det er lydisolert.
Når jeg komponerer, jobber jeg alene.
Unnskyld meg et øyeblikk.
-Watson. -Hva gjør du?
Etter å ha jobbet i hele natt...
-...forsøker jeg nå å sovne. -Åpenbart.
Kjenner du til Salvador Dalis surrealistverker?
Ja, selvsagt kjenner jeg til Dali.
Vi har samme mening om søvn.
Nemlig at det er bortkastet tid.
Men det kan finnes et øyeblikk i grenselandet-
-mellom arbeid og søvn som kan være nyttig.
Han brukte en lignende metode for å holde seg oppe når han sovnet,-
-og skrev ned glimtene han fikk av sitt underbevisste.
Og jeg prøver å trene opp min egen underbevissthet-
-til å løse mer obskure problemer.
Jeg innser at det fra utsiden ikke virker mer pragmatisk-
-enn å besøke orakelet i Delfi.
Fra utsiden er det bråkete.
-Jeg er i et møte med en klient. -En kvinne, ikke sant?
Hvis det er hun som spiller gitar, bør du kanskje foreslå-
-at hun stemmer den. Er saken interessant?
-Trenger du min hjelp? -Jeg trenger bare litt ro.
Jeg fortsetter eksperimentet lenger opp i etasjene.
-Overbetjent. -Hei. Jeg har to betjenter -
- fra 3-5 her. De vil snakke med deg...
-...om et drap de jobber med. -Ja, selvsagt.
Watson er opptatt med annet, men jeg kan være der om 30 minutter.
Da sees vi.
Holmes, dette er betjent Demps og betjent McShane.
Mine herrer.
Vi har hørt mye om deg de siste par årene.
På tross av mine anstrengelser. Hva kan jeg hjelpe dere med?
Maria Gutierrez. Hun forsvant for litt mer enn tre år siden.
I forrige uke ble levningene hennes funnet av en kommuneansatt-
-på en tomt ved Jefferson Park.
Erosjonen avdekket graven.
Rettsmedisineren sa at hun døde av stump vold mot hodet.
Ja.
Så Ms. Guitierrez jobbet i et renholdsyrke,-
-hovedsakelig med nattskift.
-Kjente du henne? -Absolutt ikke.
Hårene på høyre underarm er lysere enn de på venstre.
Ammoniakk og blekemiddel bleker jo kroppshår.
Den naturlige hårfargen dukker opp igjen der man antar-
-at hun brukte gummihansker.
Hudfargen er flere grader lysere-
-enn hos slektningene, noe som indikerer et mer nattlig liv.
Nei, ikke søren. Du må ha kjent henne.
Dere indikerte at dere kjente metodene mine.
Vi har hørt at du kan noen triks.
Ikke triks.
Så du kjenner henne ikke? Du har aldri sett henne før?
Dette er ingen konsultasjon, men et forhør.
Kan dere fortelle meg hvorfor dere har meg som mistenkt?
Vi fant dette i offerets veske.
Det er en kvittering fra en kafé to kvartaler fra boligen din,-
-datert samme dag som Maria forsvant.
Vil du gjenta at du ikke kjenner henne?
Jeg vet hva dere tror.
S. Holmes kan være mange.
Kanskje det finnes en Steve Holmes, eller en Sally.
Men vi viste den til håndskrift- eksperten på Q-DOC.
Jeg kunne ha spart dere bryet.
Jeg har skrevet lappen. Det er det ingen tvil om.
Da løy du da du sa at du ikke kjente Maria Guiterrez.
Jeg løy ikke.
Jeg husker ikke ansiktet hennes, og husker ikke å ha skrevet til henne.
-Har du hukommelsestap? -På en måte.
På dette tidspunktet, sent i 2011,-
-da Ms. Gutierrez forsvant, var jeg avhengig av narkotika.
Mange forskjellige, faktisk.
Det var ikke uvanlig med blackouts.
Og på denne kvelden, 7. desember 2011?
Jeg vet ikke hvordan jeg skal få sagt det tydeligere.
Jeg husker ikke denne kvinnen, eller noe-
-som kan ha hendt henne.
Det er en lapp.
Som offeret fikk den dagen hun forsvant.
En lapp konsulenten din tilsto at han skrev.
Hun var renholder. Kanskje han ville ansette henne.
Du sa at dette var bortkastet. At du kjente ham.
-Det gjør jeg. -Kjente du til blackoutene?
Dere ba om fem minutter. Dere fikk fem minutter.
Hvis konsultenten min kommer på noe annet,-
-kontakter han dere sikkert.
Hei. Jeg fant ut at jeg trengte en av disse for å lage mat.
Hva er det?
Hadde jeg ikke nektet meg selv å sove de siste nettene,-
-hadde jeg kanskje innsett hva som foregikk tidligere.
Overbetjenten burde ha sagt det.
Det hadde vært uforsvarlig-
-av ham å vise meg spesielle hensyn.
Men han er sikker på at betjentene kaster bort tiden.
Det gjør de.
Jeg skrev lappen.
Jeg hadde ikke telefon på det tidspunktet.
Jeg brukte gategutter til å frakte korrespondanse.
Og det gjør deg til drapsmann?
Jeg er sikker på at det moralske i min karakter-
-ville ha hindret meg i å begå drap-
-selv i den mest påvirkede tilstand.
Men noen av stoffene jeg brukte på det tidspunktet-
-gjorde meg nokså paranoid.
Andre førte til hallusinasjoner.
Dessverre er det slik at uansett hvor usannsynlig visse ting er-
-i forhold til denne forbrytelsen,-
-er ingenting umulig.
Det var noen måneder etter Irene.
Du trodde hun var død. Du brukte mer.
Det begynte som et forsøk på å forbedre mine mentale hestekrefter.
Jeg forventet å finne sammenhenger andre overså.
Men ettersom feilene ble flere, vokste også suget.
Og avledning ble til ren og skjær avhengighet.
Og så begynte den onde sirkelen.
Du vet at vi finner ut av dette.
Jeg har blitt bedt om å ikke blande meg inn.
Det høres ut som om du aldri har hørt det før.
Jeg har aldri vært mistenkt før.
Dessuten har vi en ulempe.
Vanligvis hadde politiet vist oss saksmappene.
Vi hadde hatt tilgang til bevis og offerets levninger.
-Hvordan kjente jeg henne? -Da begynner vi der.
-Watson... -Vi vet navnet hennes.
Du så bilder av henne med familien. Jeg snakker med dem.
-Jeg lovte overbetjenten. -Det gjorde ikke jeg.
Bli her og grav i arkivene. Se om navnet hennes dukker opp.
Du tror at jeg kjente henne gjennom arbeidet.
Hvordan kjenner du ellers folk?
Kanskje hun ville ansette deg,-
-eller var vitne i en sak du arbeidet med.
Kanskje Gregson hadde rett, og du trengte noen til å vaske her.
Uansett hva sammenhengen er, kan jeg fortelle deg én ting:
Du drepte ikke den kvinnen.
Mrs. Sandoval? Hei, jeg heter Joan Watson.
Jeg vet hvem du er.
Betjentene fra 35. distrikt fortalte deg om meg.
Og om partneren din.
Jeg kondolerer.
Jeg forstår at denne uken må ha vært vanskelig,-
-men jeg lover at jeg bare er her for å finne ut av...
-...hvem som drepte søsteren din. -Jeg vil ikke snakke med deg.
Vet du hvordan Maria og Sherlock-
-kan ha kjent hverandre?
Hva mener du med hvordan de kan ha kjent hverandre?
Han hadde det vanskelig. Han har problemer med å huske.
Jeg hadde også villet glemme at jeg drepte Maria.
-Mrs. Sandoval... -Nei.
Du spør meg hvordan de kjente hverandre. Jeg vet ikke.
Hun var indocumentado. Ulovlig.
Hun holdt seg unna trøbbel og gjorde jobben sin.
Hun gikk i kirken. Men det spilte ingen rolle.
Trøbbelet fant henne.
Ikke kom hit igjen.
Sjekk stingene. Kjenn på dem.
Bra, ikke sant?
Du finner ikke slik kvalitet på Canal Street.
Liker du ikke fargen, eller?
Vil dere se den i rød? Jeg har den i rød.
Kom igjen, damer. Ikke vær sånn.
Hei, jeg har spesialpris i dag. To for én.
Skal dere på date med Godzilla, eller?
De er fra Kina, ikke Japan.
Men rasismen fungerer uansett.
Jeg kan vel ikke interessere deg i en håndveske?
Muligens. Staver leverandøren din alltid "Prada" med to D'er?
-Det var lenge siden. -Ikke lenge nok, Oscar.
Ikke i det hele tatt. Men jeg trenger din hjelp.
Tenk at det har gått tre år.
Vel, tiden flyr på heroin.
Du ser bra ut.
-Er du nykter? -Ja.
Bra for deg.
Hei! Stikk! Ja, stikk av!
Vi hadde en bra greie. Vi var et bra team.
Vi var faktisk ikke et team.
Jeg var narkotikabruker, og du hadde tilgang-
-til varer av farmasøytisk kvalitet.
-Kaller du ikke det et team? -Nei.
Ja, du var en god del hjemme hos meg,-
-men det var fordi du ofte mistet bevissheten.
-Hvordan gikk det galt? -Hvis jeg husker riktig, Oscar -
- låste du deg inn en dag og stakk av-
-med sjeldne bøker og dataustyr verdt flere tusen dollar.
Du sa at du trengte hjelp.
Du husker kanskje at i ukene før vi skilte lag,-
-ble narkotikabruken min ganske enorm.
Prisen for det er noen like enorme hull i hukommelsen.
Og ingen var mer sammen med meg på den tiden enn du.
Jeg vil gjerne vite om navnet Maria Gutierrez-
-betyr noe for deg.
Det finnes bevis for at jeg hadde tenkt-
-å treffe henne i desember 2011.
Selvsagt husker jeg henne, Sherlock.
Maria? Fra sirkuset. Mørkt hår, store...
Nei, nei. Det er Marena. Hun var en av mine elskere.
Maria, Oscar. Maria Gutierrez. Husker du navnet eller ikke?
Beklager, kompis.
Du er ikke den eneste som har problemer med å huske.
Det var jo gøy å mimre. Jeg må stikke.
Kanskje vi kan gjenta det en gang.
-Watson. -Jeg kom akkurat hjem. Hvor er du?
Jeg tenkte en spasertur ville hjelpe på hukommelsen. Det gjorde det ikke.
-Hvordan gikk det? -Ikke bra, for å være ærlig.
Karene på 35. har fortalt Marias familie og venner om meg.
-Ingen var i snakkehumør. -Arkivene ga heller ikke resultater.
Hvis Ms. Gutierrez var innblandet i en forbrytelse jeg etterforsket,-
-noterte jeg det ikke.
Er det mulig at dette er lureri?
Liket var så godt skjult at det tok tre år å finne.
Var det lureri, fungerte det dårlig.
Jeg har lest en del artikler-
-fra da hun forsvant i 2011.
Jeg vet at det ikke er det samme som politiarkivet,-
-men noe stakk seg ut.
Hun jobbet mye for kirkens suppekjøkken.
Tror du hun kan ha møtt noen skumle folk der?
Marcus sjekker en liste over deres hyppigste gjester.
-Har du trukket inn betjenten? -Selvfølgelig.
Han forteller oss om noen har rulleblad.
Jeg er nesten hjemme. Vi snakker om det under fire øyne.
Sherlock Holmes?
Kjenner jeg deg?
Kom igjen. Vi må stikke. Kom igjen!
Det hadde vært enklere å undersøke deg...
-...hvis du ikke hadde telefonen. -Helt sikkert.
Heldigvis for oss begge er sårene helt overfladiske.
-Det kan være indre skader. -Det er det ikke.
Hvorfor kom du hit hvis du er i så god form?
Jeg liker sykehus. Spesielt midt på natten.
Hvis jeg ikke hørte feil, doktor, kom det akkurat en ekte pasient.
En mann med en lyspære på et uheldig sted.
-Nettopp. -Hei, vi trenger deg her.
Internt fremmedlegeme. Det er ille.
Hvis dere trenger hjelp, finnes det ikke mindre-
-eller stødigere hender enn Watsons.
Skal du ringe politiet, eller skal jeg?
-Det trengs ikke. -De var ute etter deg.
En av dem brukte navnet ditt.
Det kan ikke være tilfeldig at du ble overfalt samme dag...
-...som du ble forhørt. -Jeg tror det er tilfeldig.
Selv om jeg ikke er uenig i at de to hendelsene er forbundet.
Sier navnet Prentice Gutierrez deg noe?
Marias bror. Navnet hans var nevnt i en av artiklene.
Jeg fant ham ikke i dag.
Sikkert fordi han var opptatt med å planlegge et bakholdsangrep.
Hvordan vet du at han var en av...?
Det er få omstendigheter som er bedre å stjele fra lommer i-
-enn en slåsskamp. Det er best å være den som slår,-
-men det valget har man ikke alltid.
Et internettsøk på Mr. Gutierrez avslørte ikke noe mer-
-enn koblingen til søsteren.
Men et søk på politiets intranett...
Han ble arrestert for innbrudd i en bolig i november 2011.
En måned før Maria forsvant.
Han fortalte alle at han var uskyldig.
Du antok idligere at Maria ville ansette meg som detektiv.
Hun trodde ham.
Du skulle finne den som egentlig gjorde det.
Prentice.
Kjenner jeg deg?
Vi hadde et kort fysisk forhold. Kanskje denne får deg til å huske.
Jeg mistet den for noen dager siden. Takk.
Jeg har ikke noe imot deg, Mr. Gutierrez.
Du fikk navnet mitt fra betjentene som etterforsket drapet på Maria,-
-og du tok saken i egne hender.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Selvsagt gjør du det. Du vet også at du har prøvetid-
-for innbruddstiltalen i 2011.
En overfallstiltale kan sende deg i fengsel igjen.
Men det er vel verdt det? Å ta den som tok Maria?
Problemet er at ingen av oss vet om jeg er den mannen.
Nettopp. For du husker det ikke.
Det er i alle fall det du prøver å selge til den andre søsteren min.
Innbruddet. Du sa at det ikke var deg.
Vet du hvem det var?
Hva pokker har det med noe å gjøre?
Vi etterforsker muligheten for at Maria prøvde å finne ut av det.
Han ville ha hatt motiv for å stoppe henne.
Hold dere unna meg og familien min. Begge to.
Vi drar tilbake til stasjonen.
Vi sjekker innbrudd som ble begått rundt det tidspunktet.
Kanskje vi finner en mistenkt uten hans hjelp.
Vi er inne på noe, ikke sant?
Du vet hvem som begikk innbruddet.
Du har frem til jeg har skiftet bremseklosser.
Hvis du er her når jeg snur meg, ringer jeg purken.
-Mr. Gutierrez... -Kom, så går vi.
Hvilket som helst av disse verktøyene-
-kunne ha tatt livet av meg i går kveld.
Men du angrep med never og støvelkledde føtter.
Så du ville ikke drepe meg. Du ville bare skade meg.
Vil du gjøre det igjen?
-Hva snakker du om? -Jeg snakker om gjensidighet.
Jeg snakker om quid pro quo.
Godtar du mine spørsmål,-
-godtar jeg et slag med skiftenøkkelen.
Du er ikke sikker på at jeg gjorde Maria vondt, ikke sant?
Hvis du er åpen for forslag, kan jeg hjelpe til.
Kom igjen. Du kommer til å brekke bein.
-Smerten vil bli uutholdelig. -Sherlock...
Jeg begikk innbruddet. Og Maria visste det. Jeg sa det.
Så du tar feil om at hun ville at du skulle finne den som begikk det.
Ville hun ha hjelp fra deg, gjaldt det ikke det.
Kommer du på noen som ville henne vondt?
Du vet at hun vasket, ikke sant?
Året hun forsvant, jobbet hun for en fyr-
-som eide noen bygninger i Queens.
En av dem ble leid ut til en rådmann-
-som stilte til gjenvalg. Barclay.
Hun sa at noen der la an på henne.
Hun syntes det var ubehagelig.
-Sa hun hva han het? -Nei.
Hun var bekymret for at jeg ville gjøre noe dumt.
Vet du hva? Hun hadde rett. Det hadde jeg gjort.
Jeg sa det til politiet etter at hun forsvant.
Det sa at de sjekket det, men at det var et blindspor.
-At fyren hadde alibi. -Ifølge dem.
Ifølge dem.
Rådmann Barclay er visst en venn av avdelingen.
Kanskje politiet som etterforsket Prentices påstand-
-om at søsteren var trakassert ikke fant en blindspor,-
-men et "adgang forbudt"-skilt.
Hva mener du? At det ble dekket over?
Hvis det ble det, er det bra for oss.
Konspirasjoner er ustabile.
En hemmelighet blant mange. Det hadde ikke vært mangel på spor.
Du hadde latt ham gjøre det, ikke sant?
Du hadde latt Marias bror slå deg med skiftenøkkelen.
Unnskyld meg. Rådmannen kan treffe dere nå.
Jeg kjente ikke Maria godt, men hun var søt.
Jeg jobbet mye sent under valgkampen.
Jeg traff henne når hun kom for å vaske,-
-og hun spurte hvordan det gikk.
Da Maria forsvant,-
-håpet jeg at hun bare hadde reist tilbake til landet sitt, men...
Jeg har vært for mye sammen med politi til å egentlig tro på det.
Vi har forstått at en av valgkampmedarbeiderne...
-...i en kort stund var mistenkt. -Det stemmer.
Beklager. Det er bare... Jeg får ikke snakke med deg.
Du vet at jeg er involvert i saken.
Selv om Maria ikke var en del av teamet mitt,-
-påvirket det som hendte oss. Jeg har holdt meg informert.
Nå blir jeg forvirret. Hvorfor ville du treffe oss?
Fordi jeg også er en fan.
Under høringen i fjor-
-måtte du forsvare deg for å få bli i avdelingen.
Mange ville få deg fjernet, men jeg sjekket bakgrunnen din.
Og jo mer jeg oppdaget, jo mer imponert ble jeg.
Hvis du sier at du ikke gjorde Maria vondt, er jeg tilbøyelig til å tro deg.
Takk skal du ha.
Ja, Maria ble trakassert av en som jobbet her.
Min visepressesekretær. En mann ved navn Tom Graves.
Han prøvde seg på henne ved flere anledninger.
Jeg visste ikke om det før politiet forhørte ham...
-...om forsvinningen. -Vi fikk høre at han ble renvasket.
Han var i en annen delstat den kvelden Maria forsvant.
Det fantes visst videobilder av ham fra hotellet.
-Jeg ga ham sparken uansett. -Så mye for dekkoperasjonen.
Som jeg sa, liker jeg hvordan du arbeider.
Jeg vet at du legger merke til ting andre går glipp av.
Jeg skal gi dere alt jeg ga politiet i 2011.
Hvis Tom slapp unna med noe, finner dere kanskje ut av hvordan.
Hei. Jeg trodde du skulle gå en tur for å få klarhet i tankene.
Du bør bli bekymret over hvor ofte du tror på det.
Hva er dette?
Siden vi har verifisert den kåte pressesekretæren Tom Graves alibi,-
-har jeg bestemt meg for å angripe saken slik jeg pleier.
Den har enkelte fakta, og vi har til og med en mistenkt.
Er det et bilde av deg?
Jeg tok det ved en tilfeldighet for flere år siden.
Jeg var påvirket, og feilhåndterte telefonen.
Gudene vet hva jeg hadde tenkt å ta bilde av.
Hvis du virkelig vil plage deg selv...
Du tror jeg gjør det av selvmedlidenhet.
Dette er OL i selvmedlidenhet.
Først sier du til Prentice Gutierrez at han får knuse hånda di.
Nå sitter du i mørket og ser på et gammelt foto.
Du drepte henne ikke. Slutt å late som om du gjorde det.
-Du er så sikker på det. -Selvfølgelig.
-Hvordan kan du være det? -Fordi jeg kjenner deg.
Ja. Bedre enn noen annen. Men la meg gjøre en ting klart.
Du kjente ikke ham. Du møtte ham aldri.
Så nå er du Dr. Jekyll, og han er Mr. Hyde?
Du misforstår fortsatt.
På det tidspunktet dykket jeg ikke ned i en mørk del av meg selv.
Jeg løsrev meg fra meg selv. Fra alt som var viktig for meg.
Det er ulogisk å si at du kan vite hva jeg var i stand til.
Jeg var en annen.
Og det at jeg husker så lite-
-har vært en enorm lettelse frem til nå!
Unnskyld, ok?
Jeg vet at det gjør vondt, men det finnes ikke noe du kan si-
-som får meg til å tro at du drepte henne.
La oss holde oss til den hyggeligste teorien en stund.
At lappen til Maria Gutierrez ikke var en invitasjon til drap,-
-men en avtale om å hjelpe henne som detektiv.
Hva om hun visste at hun var i fare?
Og hva om jeg gikk glipp av noe som mitt nyktre jeg-
-ville ha lagt merke til, og dermed reddet livet hennes?
Hadde du fremdeles sett meg som fri for blod på hendene?
-Hei, Marcus. -Hei.
Jeg sjekket listen med stamkunder fra suppekjøkkenet-
-der Maria Gutierrez jobbet frivillig.
Jeg har omlag to dusin navn med rulleblad.
Jeg sendte dem nettopp med epost.
Ingen stikker seg ut, men alle virker verdt å snakke med.
Jeg har tatt fri for å hjelpe dere. Jeg tar de 10-12 første.
Takk, betjent. Det blir ikke nødvendig.
Hvorfor gjorde du det?
For en betydningsfull kobling mellom Maria Gutierrez-
-og meg dukket akkurat opp. Jeg gjenkjenner et navn på listen.
Gå din vei.
Er du døv? Gå din vei, sa jeg!
Hei, du ødela døra mi.
Det kan være møtets høydepunkt, Oscar.
Du løy for meg.
Du sa at du ikke kjente Maria Gutierrez.
Jeg har funnet ut at du var stamkunde på suppekjøkkenet...
-...hun jobbet på. -Hva?
St. Luke's Parish. Si at du aldri spiste der.
Jo, klart det. Det gjør jeg fortsatt. Men...
Gi deg'a. Tror du jeg husker alle som har jobbet der?
Jeg tror en kobling mellom deg og kvinnen jeg er anklaget-
-for å ha drept er ganske utrolig.
Det at du løy for meg om det er nokså mistenkelig.
Gi deg, Sherlock. Jeg er syk.
Du har abstinenser, og det er bra.
Det blir vanskeligere for deg å lure meg igjen.
Hvor var du kvelden Maria forsvant?
Tror du at det var meg? Gi deg, Sherlock. Det er sprøtt.
-Fortell oss om lappen, Oscar. -Hvilken lapp?
Den som ble funnet i Marias veske.
Der det sto at Sherlock skulle treffe henne.
Lurte du ham til å skrive den?
-Du husker det virkelig ikke. -Husker hva da?
Du drepte henne. Du!
Ja, du har nok følt deg bra i det siste.
Nykter og tilbake på jobb, så fin og ryddig.
Men det var du jo ikke. Nei, du var skitten. Blodig.
Du trodde alltid at du var bedre enn meg,-
-selv da du brukte, men nå vet du at du ikke er det.
Du er verre.
Jeg er kanskje en junkie, men jeg har aldri drept noen.
Fortell meg alt du vet.
Greit. Ja, ok. Hent en penn.
La meg gjøre det enklere å legge skylden på meg.
Vil du ha et råd? La det ligge.
Hvis politiet bare har en lapp, skal du være glad.
-Watson. -Skal vi gå?
Ja. Dette er ikke over.
Det bør det være, ellers må du sitte resten av livet i en celle!
Du har ikke sagt stort siden vi kom tilbake.
Jeg har en plan, hvis du vil høre.
Vi møter overbetjenten i morgen. Vi forteller ham alt.
Han henter Oscar. Hvis Oscar fortsatt er syk...
-...sprekker han fort. -Planen din har svakheter.
Han sprekker ikke, for det var ikke ham.
Han er dømt for veskenapping og overfall.
Han prøvde sikkert å rane Maria, men hun kjempet imot.
Nei. Abstinensene hans-
-gjorde ham, slik jeg forutså, svært lett å lese.
Han snakket sant da han sa at det var meg.
Mener du at du tror ham?
Jeg sier at han tror at jeg er den skyldige.
Enten har han rett, eller så har han misforstått grundig.
Uansett var det ikke ham.
Han sprekker ikke. Planen din har svakheter.
Beklager hvis jeg skremte deg i morges.
På verkstedet med skiftenøkkelen.
Det går bra.
Det er en slags tortur å måtte gå gjennom mitt gamle liv.
Jeg vet at du i årenes løp har hatt dine egne problemer,-
-og at du kan forstå dyp skyldfølelse.
Du kan ikke forstå dyp skam.
-Betjenter. -Mr. Holmes.
Hva er det? Hva foregår?
Er det ikke åpenbart? Jeg blir arrestert.
Sherlock Holmes, du er under arrest for drapet på Maria Gutierrez.
Du har rett til å nekte å uttale deg.
Alt du sier kan og vil bli brukt mot deg i en rettssak.
Alt jeg fikk ut av kompisen min på 3-5-
-var at det var et nytt vitne.
Noen som sier at de så Sherlock drepe Maria?
Nei, noen som sier at de hørte ham true henne på livet...
-...noen dager før hun forsvant. -Jeg tror ikke på det.
Det gjør de på 3-5. Det er alt som betyr noe nå.
Du fikk vel ikke tak i vitnets navn?
De holder alt hemmelig.
Slik de skal.
Holmes er ikke politi, men nesten. De må beskytte saken sin.
Fikk dere noe ut av listen jeg sendte i går?
Ja. Sherlock gjenkjente et navn. Vi snakket med ham.
-Noen dere mistenker for drapet? -Nei.
Men jeg tror vi må ha en samtale til.
Du ser ikke syk ut lenger, Oscar. Fikk du tak i noe i går?
-Jeg fikk ikke tak i navnet ditt. -Joan. Jeg jobber med Sherlock.
Hei, Joan.
Har du kommet med penger til en ny dør?
Nei. Jeg er her fordi du er vitnet som fikk Sherlock arrestert.
-Hva? -Fortell meg...
-...hva du fortalte dem. -Vent nå litt. Vent.
-Er Sherlock i fengsel? -Ikke gjør det, Oscar.
Du truet ham. Du sa at han ville havne i fengsel.
Å, nei. Dette er ille.
Fortell sannheten. Det blir verre.
Nei, du forstår ikke. Det er ille for både ham og meg.
Jeg sa det jeg sa for å skremme ham bort.
Det siste jeg ville var å få ham arrestert.
Hvordan er det ille for deg?
Det var ikke meg, ok? Det var ham.
Men han kan dra meg med.
Uansett hva som skjedde for tre år siden, skal jeg hjelpe deg.
Men først må du si hvorfor du tror at Sherlock drepte Maria.
Jeg kan gjøre noe bedre. Jeg kan vise deg det.
Sherlock hadde rett. Jeg kjente Maria fra suppekjøkkenet.
Hun var vakker.
Jeg var en boms, men hun snakket til meg. Hun snakket til alle.
Jeg skrøt et par ganger av at jeg hadde en detektiv-kompis.
Hun lo, men en dag sa hun at hun hadde et problem.
-Hun spurte om han kunne hjelpe. -Hva var problemet?
Jeg vet ikke. Hun ville bare si det til Sherlock.
Så jeg gikk til ham og sa at jeg kjente en som ville snakke med ham.
Men han var dårlig. Han hadde vært det i ukevis.
Men han sa at han ville treffe henne.
Var det dét lappen handlet om? Den i Marias veske?
Jeg vet ikke. Sikkert.
Noen dager senere fikk jeg høre at hun var savnet.
Jeg gikk til Sherlock, men han var neddopet. Jeg fikk ikke vekket ham.
Jeg var nervøs, og lette etter mer av det han hadde tatt.
I stedet for dopet hans-
-fant jeg dette.
Jeg tror ikke at han ville det.
Jeg tror bare han var forvirret. Det skjer noen ganger.
En gang jeg overnattet, våknet jeg av at han holdt en kniv mot strupen min.
Han sa at jeg var en spion eller noe.
-Gjemte du disse for å beskytte ham? -Nei, for å beskytte oss.
Jeg hadde rulleblad. Jeg avtalte møtet.
Tror du ikke purken tar meg som medskyldig?
Så jeg tok posen og alt jeg kunne pantsette.
Det var det.
Jeg traff ikke Sherlock igjen før for noen dager siden.
Hvorfor kvittet du deg ikke med posen?
I tilfelle han ville ta meg for greiene jeg stjal-
-eller for å beskylde meg for det han gjorde med Maria.
Dette var forsikring.
Beklager hvis du ikke ville høre det, men det er sannheten.
Jeg tror deg.
-Hvem ringer du? -En venn i 11. distrikt.
Skal du gi greiene til purken?
Denne skjorta og buksa-
-er slutten for Sherlock. Du forstår det?
Jeg tror du tar feil. Jeg tror de kommer til å hjelpe.
Det er interessant å overnatte i en celle, Watson.
Det minner meg på at det finnes bra steder for dårlige mennesker.
Er det det du er nå? Et dårlig menneske?
Du har besøkt Oscar.
Eller har du lagd heroin selv?
Kan jeg anta at han var vitnet som fortalte Demps og McShane-
-at jeg hadde truet Maria Gutierrez?
Faktisk ikke.
Han tok disse klærne fra deg et par dager etter at Maria forsvant.
Drar du kjensel på dem?
Han trodde du brukte dem da du drepte henne,-
-men de er i feil størrelse, og blodsprutmønstrene-
-tyder på at de ble brukt av noen som stakk noen ihjel.
Maria døde av stump vold mot hodeskallen.
Mener du at dette er bevis i en helt annen forbrytelse?
Maria fortalte Oscar at hun hadde et problem og trengte din hjelp.
Hva om dette var problemet?
Kanskje klærne var hos deg fordi hun ga deg dem.
Kanskje hun visste om et drap og fikk tak i disse.
I stedet for å gi dem til politiet, ga hun dem til meg, en heroinist.
Hun var ulovlig innvandrer, og var sikkert redd for å bli deportert.
Uansett fant morderen henne, Oscar tok klærne,-
-og du glemte at du hadde hatt dem. Slik du glemte henne.
Marcus og overbetjenten sjekker knivdrap-
-rundt tidspunktet hun forsvant.
Hvis vi finner et som kan kobles til henne,-
-noen hun kjente, eller et sted hun var mye...
Da kan vi finne den virkelige morderen.
Søket må omfatte savnede også.
Hvis morderen skjulte liket etter sitt andre offer, Maria,-
-er det logisk at han også skjulte liket etter sitt første.
De gode nyhetene er at jeg kan begrense søket...
-...betraktelig. -Hva mener du?
Jeg tok feil. Jeg gjenkjenner skjorten, men ikke fra tre år siden.
Skjorten har doble mansjetter.
Inskripsjonen på knappene er karakteristisk.
Jeg har sett den nå nylig.
Jeg tror jeg vet hvem som står bak alt dette.
Rådmann Barclay. Tommy Gregson.
Vi traff hverandre på en innsamlingsaksjon.
Selvsagt. Så godt å se deg igjen.
Dette er betjent Bell, og du kjenner Ms. Watson.
Selvsagt.
Det er nye utviklinger i saken til Maria.
Vi håpet å kunne diskutere dem med deg.
Hva kan jeg hjelpe dere med?
Vi fikk et nytt vitne i går kveld.
Han sa til politiet at han så Sherlock true Maria.
Det hadde jeg ikke hørt.
Kjenner du til navnet Eddie Bynum?
-Jeg tror ikke det. Hvorfor? -Fordi han er vitnet.
Han er også bas hos Hatano Construction.
Du kjenner sjefen hans, Matthew Hatano.
De har stått for mesteparten av de nye byggeprosjektene...
-...i distriktet ditt de siste årene. -Ok.
Du ga dem mange oppdrag. I alle fall verdt et par millioner.
Hadde du bedt om en tjeneste, kunne de nesten ikke sagt nei.
-Nå forstår jeg ikke helt. -Du kjenner ikke Eddie Bynum.
Hva med Kelsey Prior?
Nå synes jeg dere bør gå, overbetjent.
Jeg må ringe politimesteren.
Hvis det handler om at vi er her, kan du spare deg for bryet.
-Han vet det. -Kelsey Prior, rådmann.
Du kjente henne, ikke sant?
Hun var...
Hun var gift med en nær venn.
Hun ble stukket i hjel i hjemmet sitt i desember 2011.
Det så ut som et innbrudd, men det var det vel ikk?
Vennene hennes trodde at hun hadde et forhold.
Etterforskerne i saken fant ikke bevis for det.
Du var nok ganske forsiktig.
Du hadde jo mye å tape. Du prøvde å bli gjenvalgt.
Dette er latterlig.
Fortell hva som hendte. Prøvde hun å slå opp?
Truet hun med å gå ut offentlig?
Uansett hva det var,-
-stakk du henne ihjel. Du var dekket av blod,-
-så i stedet for å dra hjem til kona, dro du hit på kontoret.
Du fortalte kollegene våre at du ofte overnattet her.
Du hadde sikkert klær her. Problemet var at du ikke var alene.
Maria så deg kvitte deg med bevis, ikke sant?
Kanskjeg du tok dem med et sted og hun fulgte etter.
Eller kanskje du bare kastet dem her på kontoret.
Uansett fikk hun tak i dem.
Du må ha blitt nervøs.
Du bestemte deg for å kvitte deg med klærne et annet sted.
Men da du skulle hente dem, var de borte.
Du tenkte på Maria.
Jeg ringer advokaten min.
Før du gjør det, skal du vite at vi har klærne.
Sherlock husket at han så dem på et bilde-
-da vi var her her om dagen.
De knytter deg ikke til drapet på Maria,-
-men til drapet på Kelsey.
For fire år siden fant politiet ut at morderens hånd-
-gled over heftet på kniven da han stakk henne.
Han skar seg og la igjen blod på åstedet.
Når vi får en DNA-prøve fra deg, kommer den til å stemme.
Med det og Eddie Bynum,-
-som jeg er sikker på at kommer til å si at sjefen ba ham-
-gi falsk forklaring i går kveld, bør du kanskje si til advokaten din-
-at han får litt å gjøre.
Vitnet, Eddie Bynum, ga opp nokså lett.
Det gjorde Matthew Hatano også.
Da rådmannen så hvordan det lå an, fortalte han oss alt.
Han drepte Kelsey Prior, og noen kvelder senere, Maria.
Samme kveld jeg møtte henne.
-Fulgte han etter henne? -Han visste ikke om deg.
Han gjorde det noen timer senere. Han dro hjem til henne.
Hun var ikke der, så han ringte henne.
Han sa at han kunne forklare. Det var bare en misforståelse.
Han sa at hvis hun ville møte ham,-
-kunne han trekke i noen tråder i avdelingen.
Hjelpe broren hennes med innbruddstiltalen mot ham.
Hun trodde ham.
Han hentet henne på Frobisher Motel i Bayside.
Jeg husket navnet fra noen gamle saksmapper.
Jeg vet at du i minst to tilfeller-
-skjulte vitner som var i fare der.
Her om kvelden var du redd for at du hadde gått glipp av noe.
Noe du ville ha lagt merke til hvis du var nykter.
Jeg tror ikke du gikk glipp av noe.
Nei, jeg glemte bare en som trengte hjelp.
-Hvor skal du? -Gå en tur.
Det bør bekymre meg, ikke sant?
Hvor ofte jeg tror på det?
Oscar.
Sherlock. Hei.
Jeg hørte at du slapp ut.
Har du prøvd å slutte noen gang?
Å slutte med hva?
Gi deg, kompis. Rehab er for folk som gir opp.
Og det hadde vel vært trist? Å slutte med dette?
Hva er det?
Kontaktinformasjon for Hemdale rehabsenter.
Du har en reservasjon der.
Det... Det var hyggelig av deg.
Det er faktisk ikke det. Jeg har alltid avskydd deg, Oscar.
Du var alltid bare et ekkelt middel for å oppnå et ekkelt mål.
Jeg skulle gjerne ha slettet deg fra livet mitt,-
-men jeg føler ansvar for deg.
For tre år siden hjalp du meg ned i det laveste jeg har opplevd.
Men man kan også si at jeg gjorde det samme for deg.
Så jeg kom for å gjøre bot.
Hemdale, Oscar. Dra og bli bedre. Eller ikke.
Men husk dette: Hvis jeg ser deg igjen,-
-sørg for at det er fordi du vil komme med erstatning.
Hei.
Du kommer til å se meg igjen. Det skal jeg love deg.
Men denne ganger blir det du som kommer tilbake til meg.
Til dit jeg er. Og det blir ikke for å gjøre bot.